Sen han kom till Korsbaek 1929-
- har Mads Skjern fått stans största affär, en konfektionsfabrik-
- och kontroll över Graas klädfabrik i Köpenhamn-
- där Jørgen Varnaes, f.d. advokat, har en ledande ställning.
Men Jørgen tar lätt på sitt arbete och Mads ändrar hans status.
Det tvingar Hans Christian Varnaes att hos Mads be om nåd för brodern.
Varnaes har sålt halva sin fastighet till en stor bilverkstadsanläggning-
- byggd i tre våningar av konsortiet med Skjold Hansen som ordförande.
Mads försteman Arnold tror-
- att han ska ta över direktörsposten på klädfabriken.
Arnold bryter därför med Agnete, som Mads och mamman inte gillar.
Men Agnete blir gravid i elfte timmen och Ingeborg ingriper.
Ingeborg ser också till att den unga flickan Gudrun-
-får en framtid på Skjerns Magasin.
Skjold Hansens dotter Iben har tråkigt i äktenskapet med Kristen-
- och Ingeborg måste överta även Ibens representativa plikter.
Mads upptäcker att hans son Daniel trakasseras av magister Andersen-
- och fröken Mikkelsen gör sig av med sin gode vän magistern.
Magister Andersen sluter sig till danslärarinnan fru Violet.
Hon har nämligen fått pengar efter att herr Schwann har dött.
Hösten 1939
Posten skulle ha tre kronor för det där på efterkrav.
- Där har vi honom ju. - Från Pressens Illustrationsbyrå?
Jag beställde honom i förstoring. Han hånler åt ickeangreppspakten.
Nu ska du ut och hänga hos de andra psykopaterna.
- Har du plats till prost Mejer snart? - Han blir hängande där han hänger.
- Herbert... Lever du fortfarande? - Ja... något så när.
Var har du varit sen de slutade slåss?
På lasarett i Frankrike.
Jag hoppas att det där inte... Det sårar väl inte dina känslor?
Nej.
Mor, det här måste firas.
Jag vill inte fira dina barnsligheter, Larsen.
Vem tror du det är?
Det hör ju vem som helst. Det är Herbert.
- Det hade hon inte räknat med, va? - Jag visste att han skulle komma.
- Vem har gett dig mat? - Han har varit i Frankrike.
Där sägs de annars äta bra.
Katrine ska nog göda upp dig.
- Låter ni mig stanna ett par dar? - Du stannar så länge du vill.
Mor har saknat nån att pyssla om.
- Har ni hört från Vicki? - Vicki är vid infanteriet.
Hon har flyttat in hos sin far på kasernen.
Hon har blivit lärarinna. Daniel har henne i tyska.
- Och hon har det bra? - Annars får hon det nu.
- Och Røde och Agnes...? - De har fått en pojke till.
- Då har Agnes fullt upp. - Røde också.
Med att förklara varför han plötsligt har blivit god vän med Hitler.
- Märks kriget mycket här? - Inte än. Livet går vidare.
- Jag har fullt sjå med att få bensin. - Man får inte köra bil privat.
- Så länge man har sin cykel. - Din gamla knarr står kvar här.
Förlåt att jag kom in på er tysklektion.
- Jag blev lite nervös. - Ni klarade det jättebra.
Kanske för att jag varit skådespelare.
Jag var livrädd för publiken inombords.
- Slutade ni inom teatern? - Jag var inte så duktig.
Det tror jag att ni är på det här. Ni har utmärkt uttal.
- Har ni varit mycket i Tyskland? - Nej, men jag har haft en tysk vän.
- Som nu är med i kriget? - Inte i det kriget i alla fall.
Jag vet inte...
Det är inte lätt som det är i dag.
Men det var nåt annat...
- Ni har Daniel Skjern i tyska. - En rar gosse, men tystlåten.
- Ni vet att han är Mads Skjerns son? - Ja.
- Därför ville jag fråga er först. - Om vad?
- Kan ni läsa extra tyska med honom? - Ja, gärna. Jag har tid nog.
Mads Skjern är mycket generös när det gäller barnens utbildning.
Med lille Erik går det av sig självt och system Ellen går i gymnasiet nu.
- Ska jag börja med det samma? - Först efter Daniels konfirmation.
Vicki!
- Daisy är död, Herbert. - Då är det ju bra att jag lever.
- Var det inte överstens dotter? - Jo, lilla mor.
- Hon gifte sig med Albert. - Jo, men han är ju död, lille bror.
- Vem for hon då omkring med? - Det såg ut som tysken.
- Han har kommit hem från kriget. - Tyskarna har ju precis börjat.
Det är ett annat krig, lilla mor.
Tack, Esther. Vi klarar oss Själva.
Hon som klarade sig så bra, och så dyker den bolsjeviken upp.
Bolsjeviken är en erkänd författare.
I Tyskland vill de inte veta av honom.
I Tyskland har de Långa Maren.
- Vem? - Det är en kanon.
Det var i det gamla kriget. Nu heter den Tjocka Bertha.
Den ska nog göra slut på kriget.
- Förslår era sockerkuponger? - Det låter vi Laura ordna här.
Nu smutsar Helle ner på golvet igen. Bara Esther inte har gått.
- Det ringer från vardagsrummet. - Frun sa att jag fick gå.
- Men nu ringer hon. - Jag har en ledig eftermiddag kvar.
Och den stackars överste Hachel som har hamnat på lasarettet.
- Nu kan råttorna dansa på bordet. - Var finns det råttor?
- Jag tänker på dottern och tysken. - Är han frisk nog att ta emot besök?
Misse! Du tänker inte på annat än att ränna efter karlar.
Lilla mor...!
Esther, vilken tur. Jag trodde att ni hade gått.
Hon far runt överallt.
Regitze vill inte köra med henne. Och Ulrik vill inte heller.
- Det kan du inte kräva av en pojke. - Det är min lediga dag. Villy väntar.
Än sen?
Jag finner mig inte i det. Det är väl inte min unge?
- Vad får du dina pengar för? - Vad har jag lediga dagar för?
När jag kom hit till huset hade jag varannan söndag ledig efter lunch.
- Det är 100 år sen. - Nej, det är 24 år sen.
Stå stilla, för tusan!
- Låt det inte gå ut över barnet. - Jag tycker bra om henne.
Men ska man vara ledig så här? Det är snart varenda gång.
Har du blivit far, Villy?
- Hur var kollektionen? - Utmärkt.
Jag köpte 100 Deanna Durbin-hattar i mörkblå filt och 50 i brunt.
- Bjöd representanten på lunch? - Nej, men baronen. En beundrare.
- Finns det fler? - Representanten Och du kanske?
Baronen frågade om vi ville följa med på "Carmen" nästa fredag.
- Opera? Nej, vet du vad... - Baronessan ville inte ta tåget in.
- Men jag har sagt nej. - Varför?
- För att jag har bättre minne än du. - Va?
Har du glömt att Daniel ska konfirmeras nästa söndag?
Du har helt glömt bort att din syster Anna kommer på fredag.
- Det gör hon ju. - Just det.
- Vi måste bjuda in Anna på middag. - Hur länge stannar hon?
Till söndagen efter, då ska hon på missionsmöte i Haslev.
- Men Postgaarden då? - Det ska vara i all blygsamhet.
- Hon dricker varken öl eller vin. - Hur ska hon då få ner vår hundmat?
- Vi drack ju inte hemma. - Det har du lyckligtvis övervunnit.
- Anna stannade i missionen. - Inte konstigt att ni är invecklade.
Men du själv då?
Du kör runt i bankens bil med en av bankens tjänstemän.
Det betyder inget. Du vill inte med på ridtävling. Varför inte Poul då?
- Ska jag säga upp honom? - Det är ju jag som ber honom.
- Du tänker inte på vad du gör. - Där sa du ett sant ord.
Om jag hade tänkt mer så hade jag inte gift mig med dig!
Nej... det... hade du väl inte.
Då hade jag låtit dig behålla den gamla mostern du rände efter!
Jag går. Var snäll och lägg in mina sängkläder i gästrummet.
Vill du inte ha med ditt täcke?!
Vill du fortfarande inte tala om det? Om kriget?
Jag kan inte tala om det, inte än. Kanske senare.
- Jag har alltid bott på en kasern. - Det är inte där saker händer.
Det är där soldaterna bor.
Kasernen är... bara början på skådespelet.
Resten är... otäckt och helt meningslöst.
Kanske kan du skriva om det.
Ja... kanske det.
- Godmorgon. - Vem tappar täcken på trottoaren?
Bankdirektören har ringt från Köpenhamn. Han kommer senare.
- Vad i all världen var det? - De har tappat ut den från fönstret.
Maginotlinjen kommer de aldrig igenom. Alla anfall krossas.
Förnödenheterna förs fram genom underjordiska gångar mellan forten.
De tyska flygplanen får ingen chans.
- De långskjutande kanonerna är här. - Vi har också fört fram förnödenheter.
Tack. Det är välbehövligt. Maten här är dålig.
Angående Belgien... Där kommer de aldrig in tack vare Albertkanalen.
- Det finns ingen anledning till oro. - Det oroar inte Herbert.
- Han fruktar att tyskarna kommer hit. - Hit?
Så länge vi har general With står vårt försvar skuldra vid skuldra.
- Känner ni general With? - Hur skulle Herbert känna honom?
Överbefälhavare för de danska styrkorna. Gammal officerskamrat.
- Nåt annat än general Prior! - Fars ärkefiende.
Med general With finns inget att frukta, inte ens Priors dumheter.
Än mindre tyskarna.
Goddag, överste Hachel.
- Om ni får äta sånt... - Han gör bara det mellan slagen.
- Vad hade du med dig, Misse? - Chokladpraliner.
- Jag kan äta en. - Jag gör det.
Hellre den. Den är full.
- Vem är han? - Herbert Schmidt.
- Det är ju tysken, lilla mor. - Då känner han Tjocka Bertha?
- Är det sjuksköterskan? - Nej, en kanon. 42 cm mörsare.
Projektilen väger 820 kilo, skottvidd 11 kilometer.
- Hopplöst föråldrad. - Vi går nu, far. Jag ska till skolan.
Adjö.
Det var på tiden. Så jag kan få flaggorna i ställning.
Om damerna vill se hur kriget har utvecklats sen i går.
- Nu är den faktiskt klar. - Du borde prova, Violet.
- Arnold skaffar höfthållare åt mig. - En Spirella-korsett gör under.
Har du sett konsulinnan? Kjolen glider lättare på en bra korsett.
- Nu när du fått en vän... - Han stannar.
Han kommer varje dag - för att äta.
Betalar han för sig? Men presenter ger han dig väl?
Det var mest i början.
- Kom in, Frederik. - Tack, tack.
- Min skolkamrat Inger Jørgensen. - En stor ära.
- Du lägger själv ytterkläderna. - Tack, tack.
Han har med sig ett paket till dig.
- Maten är strax klar. - Tack.
- Violet lagar så god mat. - Ja.
- Ni lagar väl också mat, fröken...? - Jørgensen.
- Nej, jag bor på pensionat. - Jaså?
- Det var det här paketet... - Vad är det?
En skjorta. Du gör dem ju så bra.
- Ja... jo, men... - Sist var det helt tillfredsställande.
Jag är så van. Ingen kunde stryka skjortor som min salig hustru.
- Middan är klar, om ni vill sätta er. - Tack
- Och menyn, Violet? - Köttfärs.
Köttfärs?
- Det smakar jättegott. - Min hustru serverade aldrig köttfärs.
Hon visste vad jag tyckte om kokt färs. - Det kan du kanske inte veta.
Du kan väl smaka på en liten bit, Frederik.
Låt gå då.
- Jag sätter stort pris på kalvstek. - Det kan vi ju inte äta varje dag.
- Jag kan tänka mig lite grönkål. - Det kräver så lång tid.
Det kräver främst en öm hand. När min salig hustru lagade det-
- gick hon till torget när jag hade gått till skolan och sen började hon.
Jag har till och med nämnt det i min säng till vårt silverbröllop:
"Tack för din alltid gröna kål."
"Tack för vårt samlivs många år."
Er hustru hade inte en dansskola att sköta.
Nej, min hustru hade nog med mig.
- Daniel, vem vill du ha till bords? - Det spelar ingen roll.
- Det är inget svar. - Regitze då.
Ellen vill absolut ha Ulrik till bords, så ni får blanda er lite.
Ge mig då en annan pojke, fast inte en i sjömanskostym.
- Jag vill hellre till Köpenhamn. - Vad ska du göra i Köpenhamn?
Han vill gå på teater. - Det får du göra när faster Anna har åkt.
- Hon kan följa med. - Anna går inte på teater.
Vi kan gå på Lulu Ziegler-kabaret. Den ska vara väldigt bra.
- Och socialistisk, säger man. - Ulrik dog inte av att se den.
Men det gör nog faster Anna. - Hur länge stannar hon, Mads?
Till nästa söndag. Hon ska på missionsmöte i Haslev.
- Stackars faster Anna. - Det är vad hon vill göra.
- Har du varit lika helig, far? - Vad menar du med "helig"?
Jag är troende. Det är vi väl alla här i huset.
- Jag vet inte riktigt... - Daniel!
Så säger man inte åtta dar innan man konfirmeras.
Det är första gången näsan lurar mig.
Man tror att bilförsäljningen sa öka.
- Så hittar den lille skiten på det. - Vem?
Hitler! Varför skulle han anfalla Polen och förstöra en bra affär?
Bensinransonering, ingen bilimport...
Där nere i Varnaes trädgård ligger mina 100000-
- i goda danska rediga pengar utan att förränta sig det minsta.
Det klarar du väl.
De andra i konsortiet jämrar över småslantarna de har på tvären.
Jag trodde jag skulle få ny häst. Bianca är gammal som gatan.
- Den vann ju Själlands-jakten. - Jag vann Själlands-jakten.
- Jag har en idé... Ja, för satan! - Vad är det nu, Viggo?
Hästar så klart! De kan stå i verkstan där nere. Och gamla körvagnar.
- Bara bensinransoneringen varar. - Akta så att kriget inte slutar.
Näsan säger att kriget varar i ett år.
Vad händer med hästarna efteråt?
För min skull kan man göra biff av dem!
Vad skådar mitt öga? Mads Skjern och broderskapet-
-för bort en mörkklädd dam.
Det är faster Anna. Hon har kommit till konfirmationen.
- Borde ni inte ha bistått? - Mig kan hon tids nog få träffa.
- Hon tillhör missionen. - Det gjorde er svärson också.
Och han valdes av Indre Mission till kyrkorådet.
Vi har fått bort de värsta olaterna av honom.
- Ska prosten konfirmera pojken? - Fan heller, det gör pastor Larsen.
- Den glade kristna. - Vi sätter inte foten hos prost Mejer.
- Vad gör det sig om? - De lokala trosriktningarna.
- Tänker man mycket på sånt nu? - Korsbaek är Korsbaek även i krig.
- Du tänker också bara på din tro. - Politiken står över kyrkligt käbbel.
- Vi ger inte mycket för den tron, va? - Jag har i alla fall tappat den tron.
Se det i ett större perspektiv. Stalin slöt pakten med Hitler så att...
- Så att Hitler kunde gå in i Polen. - Måste ni alltid gräla när jag äter?
- Om ni ser på krigets gång... - Inte här!
Jag hör bara om krigets gång när jag besöker överste Hachel.
Ni själv då, herr Schmidt? Korsbaek väntar på en rapport från Spanien.
- Det talar han inte om. Han skriver. - När kommer boken?
- Det är en pjäs. - Han har sålt den - obesedd.
Så skulle man få handla med grisar.
- Den sätts upp i vår om jag blir klar. - Var?
I Köpenhamn.
Ja, då har du sett allt.
- Då var det visst kaffe. - Tack.
- Du har fått en duktig man, Ingeborg. - Jag tackar min lyckliga stjärna.
- Ni har fått filial i Skaelskør. - Ja, det får gärna bli fler.
- Varför har du hårnät? - Erik...!
För att jag har fått håret satt till konfirmationen, min gosse.
- Du kunde se butiken i Skaelskør. - Då kan vi släppa av dig i Haslev.
- Ska du inte med till Haslev, Mads? - Det hinner jag tyvärr inte.
Det är annars pastor Bartholdy som leder mötet.
- Synd att du inte har tid till sånt. - Kriget ger ju inte mindre arbete.
Ta några kakor och kila ut till de andra.
Mads sa att du funderar på att sälja gården.
Det är ju mycket att vara ensam om sen Mathias dog, Ingeborg.
- Du har klarat det i tre år. - Bara med Guds hjälp.
- Du har väl haft duktigt folk? - Jo, jag klagar inte.
Men huset är stort. Hittills har jag haft unga kristna kvinnor.
Föreståndare Bang har sänt de bästa-
- från vårt hem för föräldralösa flickor.
Då gör man en god gärning genom att fortsätta deras hushållsskolning.
Men det är ju så mycket som lockar de unga i dag. Det vet ni själva.
Vi har haft Terese i två år, Inger I ett.
Får ni dem från ett upptagningshem?
Nej, vi annonserar.
Vi måste söka till november, för Inger ska gifta sig.
Annonserar ni? Vad begär de?
Terese får 65 kronor i månaden. Hon är en duktig köksa.
Jag tänker erbjuda husan 50 kronor i månaden.
Är det inte att förstöra det för andra, -
- för dem som inte kan betala det?
Allt blir ju dyrare, för de unga flickorna också.
- Fick du sagt det? - Ja, det var därför jag gick upp.
- Sa du vart du skulle? - Nej, frun frågade inte.
Annars hade hon fått slag. Det är galet nog som det är.
Jag tog inte den här platsen för att bli barnflicka.
Det är bara jag.
- Har det hänt nåt? - Esther sa upp sig till november.
Frun ska söka en barnsköterska.
Men hon vet inte vart Esther ska.
- Vart ska du? - Ut till dem. Att vi skulle få se det.
De säger att fru Skjern är trevlig. Jag ska servera på konfirmationen.
- Gudrun frågade. De betalar bra. - Det hade jag aldrig trott om dig.
- Laura, om du är ledig. så... - Vad då?
- Då vill du kanske se efter barnen? - Jag är inte ledig. Vi får gäster.
Då får Lauritz stanna hemma. Barnen är så förtjusta i dig.
Om det är dem du ska ut till stannar jag hellre hemma.
Laura kan inte. Det är säkert för att det är hos Skjerns.
- Du måste vara här från halv tolv. - Men Fedes fru då?
Marie kan kanske på eftermiddagen. Men du lovar att vara här?
- Jag har vakten på banan till elva. - Då kan du ju.
- Ja, ja... - Det är dina barn också.
Det stämmer bra det. Jag måste ändå skriva en sak.
Vi har köpt Berlingske Tidende, far. Du vill ju inte läsa Politiken.
Du blir fortare frisk om du låter England och Tyskland föra kriget.
General Prior blir arméchef
- Vad händer? - Far, vad är det?
- Och vad är programmet? - Lunch på Terminus klockan 12.
Sen höstsalongen på Charlottenberg, middag på A'Porta-
- "Lohengrin" på Det Kongelige och hem med 23.35-tåget.
Bara vi hinner med allt. Här är de.
Hallå? Ja.
- Det är från sjukhuset. - De vet att jag är ledig.
- De vet också att vi är tillsammans. - Det kom jag tyvärr att skryta om.
När?
Ja, jag kommer.
- Översten har fått ett återfall. - Allvarligt?
Det hoppas jag inte. Vi hinner säkert med utställningen.
Var håller er far hus?
Jag cyklar upp och ser efter honom.
Se till att Knud inte ställer till med nåt.
- Är Lauritz här? - Fågeln har flugit.
- Har han varit här? - Bara för att möta två män.
Jag vet inte vart de gick. Lauritz Jensens vägar äro outgrundliga.
Jag måste få tag på Marie. Jag ska servera hos Skjerns halv ett.
- Vad är det? - Är målare Hansens hemma?
De gick till kyrkogården. De brukar vara hemma till lunchen.
Ber ni Marie se till mina två barn? Jag ska servera på en konfirmation.
Akta så du inte blandar ihop korten, Daniel.
- Jag har inte talat med din fru än. - Iben? Anna vill tala med dig.
Jag älskar att se när folk öppnar paket.
Vad synd att vi Inte kunde ta med cykeln hit.
- Det var en fin present. - Han måste kunna cykla till sin häst.
- Båda de storas hästar står hos oss. - Ibens häst står hos baronen.
- Iben rider kanske också ibland? - Alltid, Anna.
Du skulle se hennes priser.
- Tack för klockan. - Men jag då?
- Det är en konstbok från Ulrik. - Det är Ellens pojkvän.
- Håll din mun, ditt lilla kryp! - Så! Ulrik är Ellens klasskamrat.
- Vad är det? - Den är från faster Anna.
Det är prost Mejers senaste bok. Han har skrivit en hälsning i den.
Då kan boken inte bytas.
Säg snällt tack till faster Anna. - Så kan du stoppa pipan i säcken.
Jag undrade varför du inte skulle konfirmeras av prosten.
- Vi håller oss till pastor Larsen. - Han är tydligen grundtvigian.
- Det är jag också. - Och er man?
Larsen har mycket lite till övers för prosten.
Ja, Oluf Larsen har en bild av prosten hängande på dass.
Hur kan ni hitta på nåt sånt? Ni är en vuxen man.
- För att prost Mejer är en stor skit. - Svärfar!
Det är en gammal strid. Det är också barnsligt av Larsen.
- Det är hädiskt. - Vår Herre håller nog med mig.
- Känner ni Gud? - Nej, men jag känner prosten.
Det är Daniels festdag och jag förstår faster Anna.
Hon känner ju prosten, far. Kan du inte för en gångs skull...
Men morfar har ju rätt.
- Hörde du inte vad mor sa? - Han hänger ju där för mors skull.
- Tror ni inte att jag vet det? - Jag vet det också.
- Vad är det barnen vet? - Att prosten vägrade viga min mor.
När hon hade blivit med barn och väntade mig.
Terese har visst lunchen klar till oss nu.
- Förlåt, far. - Ibland är det bättre att tiga.
Ett uppfriskande litet bråk ger lite extra aptit.
- Om jag får följa dig till bords... - Det kan du ju lika gärna göra.
Så får du inte göra, Knud.
Nu kommer far snart.
Det var mors. Du får inte, Knud.
Nu går jag ut och letar efter far.
En hälsning till din fru från Agnes Jensen. Barnen är ensamma.
- Är det länge sen? - Före tolv.
- Vi tog ett par smörgåsar på vägen. - Jag går dit med det samma.
Knud? Aksel? Var är ni?
Herregud, är du så ledsen? Men nu är Marie ju hos dig.
Var är Aksel? Vet du inte var han är? Har han lämnat dig, lilla stackare?
Kom så går vi ut och hittar honom. Sen går vi hem till Marie.
Han har nog bara gått ut och lekt.
- Vad är det som har hänt? - En liten pojke har drunknat.
- Bra mår översten inte. - I går hade han det mycket bra.
Då visste han inte att general Prior skulle avlösa hans vän general With.
- Vicki sa att budskapet slog ut honom. - Då kan vi väl ställa in vår tur?
Nej, Vicki och förste underläkaren är där. Vi tar nästa tåg.
Ja? - Det är från sjukhuset igen.
Jag måste tala med Agnes Jensen. Det är viktigt.
Är det du?
Marie tyckte inte att vi skulle ringa.
- Vad är det, Fede? - Aksel föll i branddammen.
Han är på sjukhuset. De ger honom konstgjord andning.
De har precis dragit upp hennes son ur branddammen.
Förklädet...
- Varför får jag inte sitta hos honom? - Vi ska bara vänta, säger doktorn.
- Jag förlåter honom aldrig. - Doktorn gör allt vad han kan.
- Inte doktorn, utan Lauritz. - Lauritz kommer nog snart.
Det gör det samma.
Agnes... Hur?
- Hon har fått lugnande. - Är han...?
Nej, det finns fortfarande hopp.
Agnes, jag glömde att...
Ja.
Ja, nu är han död.
Nej! Du har dödat honom!
Du har dödat honom! Det var min lilla pojke!
- Du har dödat honom... - Agnes, vad är det?
- Han föll i branddammen. - Vem?
Aksel. Och nu kommer Vicki och säger att han är död.
Det är min far som är död, Agnes.
Er lilla pojke lever. Ni kan gå in till honom.
Agnes?
Förlåt mig. Det kom två kamrater.
Två kamrater?
Vad är ni för slags människor?
Tack.
Det kan ju inte mäta sig med A'Porta.
- Beklagar att vår dag blev förstörd. - Hur tog Vicki det?
Hon sa hela tiden att hon inte skulle ha visat honom tidningen.
Maude tror också det var Gustav och cykelpumpen som hade ihjäl far.
Om så Gustav hade slagit arbetaren med riksregalierna så hade far stupat.
Den här pyttipannan hade A'Porta inte gjort bättre.
- Ja, så gick de sista. - Baronen går aldrig att få iväg.
- Är barnen i säng? - Äntligen.
Baronens fru... Var det inte den magra, bleka som gick?
- Jo, baronessan går alltid kl. 23. - Utan sin man? Gör man så?
Ja, om han nu vill roa sig. Är du inte trött, Anna?
Jo, det värker i alla leder. Jag kan knappt resa mig.
Då sitter vi en stund.
- Tur att vi hade Gudrun. - Ja, jag såg att hon serverade.
- Gudrun jobbar annars i butiken. - Hon hoppade in i stället för Agnes.
Nu kan jag säga det. Hennes pojke föll i dammen, men han blev räddad.
Terese ringde sjukhuset. Det lättade att få veta det.
Jag kunde se att du roade dig furstligt, Ingeborg.
Ja, jag tror att alla hade roligt. Men nu går jag ändå och lägger mig.
Jag kommer också om ett ögonblick.
- Godnatt, Anna. - Godnatt
- Ska jag följa dig upp, Anna? - Nej tack, jag hittar till mitt rum.
Så stort är ditt hus inte. Jag sitter bara och tänker lite.
- På vad då? - Eftersom du frågar...
Om Daniels mor hade levt, så hade han nog fått en annan konfirmation.
Ingeborg är Daniels mor nu. Hon gav honom bästa tänkbara konfirmation.
- Har du helt glömt din egen? - Nej, så gammal är jag ju inte.
- Där dracks det inte sprit. - Det brukade vi ju inte.
- Det dansades inte heller. - Det är så länge sen.
- Barnen går på dans. - Och du dansar också nu.
- Nja, det är för mycket sagt. - Du larvade runt med den stora.
- Ellen? Det gör vi på skoj. - Det är verkligen underligt.
- Med sin frus dotter...! - Ellen är min dotter också.
- Vi har haft stor glädje av henne. - Är ni inte rädda att förstöra henne?
- Det gör vi ju inte. - En 16-åring i urringad klänning?
Sådant är modet nu. Jag tillverkar och säljer kläder.
Min familj visar vad butiken förmår. Det kan du förstå.
Mindre hade väl räckt.
Din fru hade väl inte behövt en klänning med en sån urringning.
Jag förstår att du tycker att det här är mycket annorlunda-
- men om du kom oftare så hade du kanske vant dig vid mer av det.
Det tror jag inte. Man glömmer inte sin uppfostran. Inte jag i alla fall.
Vi lärde oss hemma vad som var rätt och fel.
Så såg jag också på det - en gång.
Men Ingeborg har lärt mig att se mer positivt på det, om du vill.
Jag kallar det lättsinnigt. Vissa där hemma hade nog sagt syndigt.
Jag har kvar min tro. Jag är ordförande i kyrkorådet.
Jag har förmågan att avgöra vad som är syndigt.
Och din bror... Hur har det gått för honom?
- Jag är inte min brors väktare. - Det är din plikt att råda honom.
- Det har jag gjort en gång för mycket. - Vad menar du med det?
Godnatt, Anna.
- Er far är lagerförvaltare? - Ja, ja, i Kalundborg.
- Och nu vill ni hit till stan? - Ja, Ja.
- Av nån särskild anledning? - Det är min fästman.
- Bor han här? - Han är soldat.
Soldat, ja... Vi har precis begravt vår garnisonskommendant.
- Det säger ni inte! - Jo.
Överste Hachel, vår gode vän, dog plötsligt i söndags.
Aj, katten.
Soldat, säger ni. Våra unga flickor får inte ha herrar på rummet.
Ja, ja. Får jag bära dok?
- Vad menar ni? - Jag är ju barnsköterska.
Ja, jag ser att ni har den ettåriga utbildningen.
Helle är ju snart två år, så ni får vara husa också.
Ja, ja.
Laura, vår köksa, har varit hos oss i 24 år.
Aj, katten!
- Hon sätter in er i arbetet. - Ja, Ja.
Lönen är 45 kronor. Blir vi nöjda med er kan vi tala om en höjning.
Ni kan tyvärr inte hälsa på Helle nu, men nu ska jag ringa på Laura.
Ja, ja.
Frun sa att hon var av god familj. Vad hon nu menar med det...
- Hur är den nya annars? - Fåordig.
Hon säger att hon är barnsköterska och ska gå med dok.
Det passar nog frun perfekt.
- Var är pojkarna? - Dem körde jag ut till mor i går.
- Så är det gjort. - Ska du sticka från Lauritz?
Vart skulle jag sticka?
- Jag ska på kurs i Köpenhamn. - Ska du börja studera?
Det kan man gott kalla det. Jag ska lära mig att maska upp strumpor.
Jag kan sitta här hemma. Då är det inga fler som drunknar.
- Varför inte låta Lauritz betala? - För att jag vill tjäna pengar.
De ger 25 öre för första maskan och 10 för de nästa.
- Kommer folk att betala det? - Ja, de med fina silkesstrumpor.
Vad ska de med sånt tunt skräp?
- Jag älskar silkesstrumpor. - Såna har du väl inte för många av?
De första fick jag av en dam som jag hjälpte ordna mangelkläder.
Jag fick dem till min konfirmation.
Det var min högsta önskan. Och en höfthållare.
Jag ville inte konfirmeras i livstycke.
Du Skulle ju ha klänning över.
Jo, men mor ville inte lägga ut pengar på höfthållaren.
- Jag bråkade för det med livstycket. - Strumporna måste ju hållas upp.
Mors moster var död och jag skulle ärva hennes korsett.
Min mor fick sy in den så mycket-
- att alla planschetter satt flerdubbelt.
Den såg ut som en rustning och räckte ända upp till armhålorna.
Varje gång jag satte mig så knakade det om mig.
Så går det när man är prålsjuk.
Prålsjuk?
Jag såg farlig ut.
Är det du, Frederik?
Jag kom nyss hem från överstens begravning.
Ja, då fick han dansa sista dansen. Det är hårt att vara änkling.
- Jag ville höra om min skjorta. - Den har jag inte hunnit med än.
Inget ont som inte har nåt gott med sig. Jag har en till du också kan ta.
- Det blir inte den här veckan. - I morgon har du ingen dansskola.
Nej, och därför ska jag till Skaelskør.
Till din son? Jag trodde inte att du besökte honom sen han gifte sig.
Det har kommit brev. Och den här bilden.
De har fått en liten pojke. Han måste vara en månad nu.
- Det kan väl inte ha förvånat dig. - De undrar om jag vill se honom.
- Du kan ju se honom på bilden. - De ber mig bära honom på dopet.
Han ska heta Hansi.
Hur blir det med min lördagsmiddag? På söndag är du kanske också borta?
Ja, om de vill ha mig. Är han inte söt?
- Jag har aldrig tyckt om barn. - Och du har varit lärare!
- Just därför. Jag lägger skjortan här. - Ta den till tvätten i stället.
- Du vet inte vad tvätten tar. - Nej, tänk om jag tog lika mycket.
- WII du ha kaffe? - Ja...
Om vi inte ska tänka på middagen.
Det ska vi inte. Jag ska äta på kasernen. Vicki Hackel frågade mig.
- Kände du översten? - Ja, från när det var liv i honom.
- Och Vicki var min bästa elev. - Än jag då?
Järnvägsrestaurangen ligger där den alltid har legat.
Du har fått kaffe. Vad bra. Jag kommer alldeles strax.
Jag trodde du hade varit på begravning. Det sa barnen.
- Drack ni inte kaffe efteråt? - Det gör man inte i de kretsarna.
Men det blir middag i kväll. Bara för de närmast sörjande.
- Har du tittat i Daniels bok? - Jag bläddrade.
Det är Gauguin.
Det var en underlig present att ge på en konfirmation.
- Har du sett alla nakna kvinnor? - Det är konst.
- Vem fick han den av? - En gammal lekkamrat - Ulrik.
- Han som följde med Ellen hem? - Ja, det stämmer nog.
De sitter uppe på hennes rum och spelar grammofon.
De intresserar sig för jazz. Bara de håller det där uppe.
- Ellen har en resegrammofon. - Får barnen allt de pekar på?
Ellen önskade sig en grammofon till sin konfirmation.
Du har inte trivts här, Anna.
Ni har haft framgångar, men Gud har försvunnit.
Kanske ser vi annorlunda på Gud.
Var fanns Jesus under denna konfirmation? Kan du förklara det?
Om Daniel hade haft sin egen mor, så hade det blivit annorlunda.
Ja... det hade det säkert.
- Nu får han nöjas med mig. - Ja...
Gud tar alltid de bästa.
Hon dog när Daniel var tre månader.
Vem var Daniels mor?
Har Mads inte berättat om henne?
Nej, inte mer än att hon dog och hur han klarade det med Daniel.
Han hade känt henne sen barnsben, från missionsmötena.
- Var de lyckliga? - Tillsammans förankrade i Herren.
Och då är man lycklig.
Vad dog hon av?
Hon var sjuk redan innan hon skulle föda Daniel-
-och blev aldrig frisk igen.
- Stackars människa. - Nej, så får du inte säga.
Hon har det bäst där hon är nu.
Anna, när du talar om livet låter det som en jämmerdal.
Om du tror på att Gud har skapat världen så måste du medge-
- att han har gjort sitt bästa och att livet är härligt. Jag älskar att leva.
- Du ser inte ut att ödsla nån tid. - Vad menar du med det?
Att du, en vuxen kvinna, låter en främmande man...
...ja, jag kallar det "klämma" dig i dansen!
Baronen? Så dansar han ju.
På din sons konfirmation? För du kallar ju Daniel din son.
Baronen är en nära vän och ett skäl till att det gått så bra för Mads.
- Mads sätter stort värde på honom. - Mads klarar sig väl utan att...
Utan att hans hustru uppträder som en...
Som en vad?
Som en sköka.
Anna...!
Nu får det vara nog.
Daniel!
- Daniel, din faster vill tala med dig. - Jag hörde vad du sa till mor.
- Faster Anna menade det inte. - Jo.
Gå din väg.
Ja, nu... går faster.
- Jag behöver en till. Ska du ha? - Nu anfaller de snart Finland.
- Det är en ful ovana. - Att anfalla små länder?
Nej, att dricka sprit före maten.
Det är förhoppningsvis inte din mor.
Goddag. Träffar Jag kanske min bror hemma?
- Jag kan ta av kappan själv. - Det är värre.
- Det kan jag inte föreställa mig. - Jo, det låter som din syster.
Nämen, Anna...!
- Det var ju först i morgon. - Får jag bo här de sista två dagarna?
- Självklart, men du bor ju hos Mads. - Det uppstod lite misstämning där.
- Men ni har ju också ett gästrum. - Där ligger Kristen.
- Varför gör han det? - Där ligger han.
Du ser ut att behöva ett glas. Gud, det glömde jag...
- Om jag får tvätta mina händer...? - Varsågod, det är här inne.
- Kan hon inte bo på Postgaarden? - Jyllänningar bor inte på hotell.
- Jag undrar vad som har hänt. - Det är inte klokt.
- Hur gör vi med middagen? - Betty hinner köpa ett par burkar.
Varför ligger ni två inte i det fina sovrummet, Kristen?
- Jaså, du kikade in dit. - Ja, ni har ju en rymlig lägenhet.
Ja, Iben, som jag sa till Kristen... Ni har ju en rymlig dubbelsäng.
- Du kan tro att jag brer ut mig. - Ni är ju gifta.
- Då ska man ju sova ihop. - Det går inte för sig här.
Varför inte det?
Säg till din syster som det är.
Det är... doktorn. Jag har snuva. Han tror att det kan smitta.
Så får det inte bli. Men vi hyr ett fint rumt åt dig på Postgaarden.
- Ni ska inte göra er besvär. - Jag betalar så klart.
Du ska inte slänga ut pengar på hotell.
- Jag har en mycket bättre idé. - Och det är?
Dubbelsängen. Där kan Iben och jag ligga de två nätterna.
Jag är inte sjuk.
Iben skulle ut och rida. Så det blir bara jag.
- Nu får du ha det bra, Anna. - Jag får nog önska dig det.
Där har vi ju Mads.
Vad snällt av dig att komma, Mads. Kristen trodde inte du hade tid.
Jag kommer för att Ingeborg bad mig göra det.
Då får du hälsa henne.
Adjö, Anna.
Gud vare med er.
Det är ju hennes tro, Mads. Hon menar väl.
Ingen ska komma med sin tro och bringa ofred i mitt hus.
Jag ska be för er!
Ja, det kan vi väl båda behöva.
Ansvarig utgivare: Anders Melin